У крагујевачком насељу Станово, откривена је табла са именом Дејана Ковачевића, пиротехничара, који је настрадао у екплозији која се пре пет година на данашњи дан, 28. фебруара, догодила у Техничко-ремонтном заводу. Поред Дејана, настрадала су и тројица његових колега, док је око двадесет и петоро било повређено. Откривању табле са именом Дејана Ковачевића у име Града присуствовала је др Гордана Дамњановић, чланица Градског већа за здравствену и социјалну заштиту, као и породица и пријатељи настрадалог радника Техничко - ремонтног завода.
Тог дана се два пута тресло тло у Техничко-ремонтном заводу, које су осетили сви Крагујевчани, подсетила је др Дамњановић. Након те трагедије, 28. фебруар остаће у Техничко-ремонтном заводу и Крагујевцу, у срцима Крагујевчанки и Крагујевчана, упамћен као најтужнији дан.
Крагујевац одаје пошту и негује сећање на све оне који су показали и доказали како се брани свој град и отаџбина. Тако и овог пута, гестом давања имена настрадалог у Техничко – ремонтном заводу улици у Станову, откида од заборава, чува сећање и одаје пошту пиротехничару Дејану Ковачевићу.
Ивана Ковачевић, супруга покојног Дејана Ковачевића, захвалила се Граду и Републици Србији који делима саосећају с њиховим болом.
Бол не пролази и тешко је много наставити живот након оваквог губитка, казала је Ивана Ковачевић. Улица с Дејановим именом је сећање на његову жртву и одраз поштовања према њему и ономе што се тог трагичног дана догодило. Република Србија је дала стипендије нашој деци, Алекси и Анастасији. Алекса је студент четврте године Правног факултета, а Анастасија је шести разред ОШ „Радоје Домановић“. Стамбено су нас обезбедили. Осећамо неизмерну бол, али је свакако ово велики дан за нашу породицу.
Дејанов пријатељ и колега Зоран Ураковић, који је био тешко повређен у експлозији подсетио је присутне какав је Дејан био човек и јунак. Пуно ми је срце када сам чуо да је улица добила име по мом великом пријатељу и колеги, казао је Ураковић. Преко двадесет година смо радили заједно. Увек је био весео, спреман да помогне као колега, али и као пријатељ. Ја сам био повређен, а чак и након пет година ово веома тешко подносим, јер бол не јењава. Био сам поред њега када је настрадао, а два минута пре експлозије сам се померио. Када сам лежао у болници, јавили су ми за Дејанову смрт. Пуно ми је срце када сам чуо да ће се улица звати по мом колеги, великом хероју и патриоти.
Иначе, Дејан Ковачевић постхумно је у мају 2017. године одликован указом председника Републике Србије, златном медаљом за храброст „Милош Обилић“.